הכנסת השמונה-עשרה

יוזמים:	חברי הכנסת	זהבה גלאון
				יצחק  וקנין
							
				פ/3560/18			

הצעת חוק החברות (תיקון – הסדר נושים בפיקוח בית המשפט), התשע"ב–2011

הוספת סעיף 350א	1.	בחוק החברות, התשנ"ט–1999, אחרי סעיף 350 יבוא: 	
		"הסדר נושים בפיקוח בית המשפט	350א.	(א)	הצעה להסדר בין חברה ציבורית (בסעיף זה –  החברה) לבין נושיה תיעשה רק בדרך של הגשת בקשה לבית המשפט בהתאם לקבוע בסעיף זה ובסעיף 350; העתקי הבקשה יוגשו על ידי החברה לרשות ניירות ערך ולממונה על שוק ההון, ביטוח וחיסכון במשרד האוצר (בסעיף זה – הממונה על שוק ההון). 	
						(ב)	הצעה להסדר כאמור בסעיף (א) תיעשה בפיקוחו של בית המשפט, אשר ימנה בעל תפקיד לייצוג הנושים (בסעיף זה – מייצג הנושים), לאחר שנועץ ברשות ניירות ערך ובממונה על שוק ההון; שכרו וסמכויותיו של מייצג הנושים ייקבעו על ידי בית המשפט, ושכרו ישולם מקופת החברה.	
						(ג)	בית המשפט רשאי לקבל מהחברה ומבעלי העניין שלה כל מידע שימצא לנכון לצורך שקילת ענינו של ציבור המחזיקים באיגרות החוב של החברה.	
						(ד)	על אף האמור בסעיפים קטנים (א) עד (ג),  רשאית חברה להגיש הצעה להסדר שלא על דרך פנייה לבית המשפט, אם שיעור החובות עליהם מתבקשים הנושים לוותר או להמירם בניירות ערך אחרים, לא עולה על עשרה אחוזים מערך חובותיה של החברה לאותם נושים להם מוצעת הצעת ההסדר.	

דברי הסבר

בשנים האחרונות חלה עלייה משמעותית במספרם והיקפם של הסדרי חוב הנחתמים בין חברות הנמצאות בשליטת בעלי הון ונקלעות לקשיים, לבין גופים מוסדיים שהם הנושים של אותן חברות. הסכמים אלה כוללים לרוב "תספורות", שמשמעותן הצעה של בעל השליטה לקצץ עשרות אחוזים מהיקף החוב אותו הוא חייב לנושים – והם נחתמים מחוץ לכתלי בית המשפט. 
הסדרים אלה פוגעים בראש ובראשונה בציבור החוסכים שכספו מנוהל על ידי הגופים המוסדיים. אותו ציבור מלווה את חסכונותיו לגופים במשק וכשאלה אינם עומדים בהחזר חובותיהם, נציגי הציבור מועלים באמונם ומאפשרים לבעלי השליטה לגלגל את חובותיהם על החוסכים באמצעות אותן "תספורות". 
מטרת הצעת חוק זו היא לאסור הסדרי חוב הכוללים "תספורת" בהיקף של יותר מ-10% מערך החוב, מחוץ לבית המשפט. בטווח המיידי, ההצעה תמנע פגיעה קשה בערך חסכונותיהם של לקוחות הגופים המוסדיים, ובטווח הארוך היא תסייע לייצר פרקטיקות השקעה זהירות יותר של הגופים המוסדיים, וריסון מובנה באופי המינוף וגלגולי החוב שמציעים בעלי הון במשק, העלולים למצוא עצמם ביתר קלות בהליכי פירוק בבית המשפט.
זאת ועוד – על פי המצב הקיים בחוק, חברה רשאית להציע הסדר לנושים מחוץ לבית המשפט, ורק עם קבלת הסכמת הנושים היא פונה לבית המשפט לאשרו.  מאחר ובחברה ציבורית מרבית הנושים הם מקרב הציבור, בין במישרין ובין באמצעות הגופים המוסדיים המנהלים את כספי הציבור (כדוגמת קרנות נאמנות, קופות גמל, קרנות פנסיה ועוד), קיים חשש כי גופים אלה לא ייקחו על עצמם את ניהול המשא ומתן עם החברה, וזאת בין היתר לאור קיומם של ניגודי עניינים שונים או בשל הפיזור הרב של ניירות הערך בתיקיהם. כתוצאה מכך עולה חשש כי יתקבלו הסדרים שאינם עולים בקנה אחד עם טובת המחזיקים באגרות החוב של החברה מקרב הציבור.
מטרת ההצעה היא להבטיח פיקוח של בית המשפט על אופן ניהול ההצעות  להסדרי נושים של חברות ציבוריות בישראל, וקבלת מלוא המידע הנדרש לשקילת ההצעה, אלא אם כן שיעור החוב עליו נדרשים הנושים לוותר הנו  נמוך מעשרה אחוזים. בית המשפט יפקח על ההצעות באמצעות מינוי בעל תפקיד לגיבוש ההסדר, שיהיה זכאי לקבל את שכרו מהחברה, בשיעור שיקבע בית המשפט. 
---------------------------------
הוגשה ליו"ר הכנסת והסגנים
והונחה על שולחן הכנסת ביום
ג' בחשוון התשע"ב – 31.10.11